ROMANOVI
Obrada by: www.exyusubs.com
Imamo divno vreme za vas. -Za mene?
Za divnu damu. -Koliko još ima?
Ne mnogo. Ne želim da vozim prebrzo.
Vi ste dragocen teret. -O, cenim to.
Ja sam vaš veliki obožavalac. -Hvala.
Kad su otpustili Rebeku Moris mislili smo da smo gotovi.
Sad kad ste vi ovde, snimaćemo, snimaćemo, snimaćemo. Vi ste zvezda.
Ona je samo glumica.
Znate, mislim da bi bilo lepo da pustite malo muzike.
Dobrodošli u Austriju.
Evo nas.
Idemo li u hotel? -Imam svoje instrukcije.
Gospođice Rodžers? Gospođice Rodžers, mogu li?
"Bubamara" je moj omiljeni film. Kad ste ubili onu zmiju u kadi.
Naravno.
Moja carica je stigla. -Madam režiser.
Velika mi je čast da konačno radim s vama. Konačno.
O, to je vrlo laskavo, ali ja sam ta koja ima sreće.
I ne šalim se. Spasli sta našu malu seriju.
Gospođica Rodžers, kakva čast. Spremni su.
Žaklin, htela sam da kažem da vas iskreno poštujem kao režisera,
ali kao glumica, inspirisalisali ste me od kad sam bila dete.
O, zar to nije ono što uvek želimo da čujemo. Ali izgledate umorno.
Da li biste želeli da idete u hotel? -O, ne. Dobro sam.
Molim vas dođite kod naše logorske vatre. -Kako uzbudljivo.
Ej, ti. Videla sam. Otpušten si. -Rekla je da je to u redu.
To stvarno nije tako važno. -Ćao, ćao.
Trideset sekundi.
Brajane! Dođi ovamo! Treba da dočekate svog dragog Nikija.
Care Nikolaj. Tvoja nevesta.
Ne mogu verovati da ste upravo izašli iz aviona. Ja sam Brajan. -Olivija.
Pozadina! -Ej, Žaklin.
Nije pravo vreme, Džek. -Na sastanku smo razgovarali da je ovo 2. sahrana.
Tela su već spaljena i unakažena. Bilo je brzo, spontano. Odakle već rupa?
Sigurna sam da ćemo dobiti pismo od svakog ko je bio tamo.
Pozadina! -Ali mi želimo da to bude u redu, zar ne?
Želiš li da vidiš da neki ljudi kopaju rupu u zemlji? -Akcija!
Vatra u rupi!
O, ovo je divno. -Žao mi je. Moj engleski je malo...
Sviđa mi se.
Lepo spavajte.
Alo. -Frojlajn Rodžers? -Da, ja sam.
Režiserka želi da vas vidi u baru. -Sada?
Mogu li da pomognem? -Nisam htela da prekidam.
Tražim bar. -Bar? -Da.
Trebala bih da se nađem u baru sa Žaklin Žirard. -Nema bara.
Stvarno? Ima li u blizini bar? -U gradu.
Pokazaću vam na karti. -Čekajte. Možete li da zovete u njenu sobu?
Jako mi je žao, ali ona ima blokadu na liniji. Dugo spava.
O, verovatno nije važno.
Dobro onda. Lepo spavajte.
Samo minut!
Alo.
Slušaj, to je posebna uloga. Dobijaš sav novac koji imaju.
To je baš čudno. Moja soba nije imala cveće,
korpu s voćem, ništa. Čak ni poruku.
I iskreno, to je užasno -Zvaću ih ujutro.
Onda me neko budi u sred noći s novim stranicama za sutra,
i pobegne dok ja dođem do vrata.
Pogledam, a ono za 6. epizodu. Niko mi nije rekao da počinjemo
sa poslednjom epizodom. -To je najuzbudljivije.
Imaš ubistva. Investitor će biti uzbuđen kad dođe u posetu.
Ima li problema s novcem?
Ne ponašaj se kao da nikad pre nisi snimala preko reda. Kako je Frenči?
Žaklin? Bila je dobro.
Nisam osetila da je baš oduševljena što me ima.
Uplašena je. Pokušava da bude režiser.
Mora da te podseća na to. Ti si Božiji dar toj ženi.
Samo se pogledaj u ogledalo. Divna si. Radiš li to?
Divna si. -To govoriš samo zato što moraš.
Reći ću ti kako si divna. Upravo sam doleteo
iz Njujorka privatnim avionom, zahvaljujući tebi.
Ni jedan klijent ne želi da čuje to, Bobe.
Imaš pravo da budeš nervozna. Sutra je prvi dan škole.
Eto zašto radiš to što radiš, a ja radim ono što radim.
Pretpostavljam da si u pravu. -Ja sam uvek u pravu.
Idi u krevet. Volim te. -I ja tebe volim.
Hvala, Bobe.
Zdravo. Keti je. Verovatno ne mogu da nađem svoj telefon,
ali drago mi je da vas čujem. Ostavite poruku.
Zdravo. -Dobro jutro. Žao mi je što ste čekali. Malo sam umorna od leta.
Ovde je tako divno.
O, ovde je tako divno. -Izvinite, ne razumem engleski.
Hvala mnogo.
Hvala Bogu. -Deluje mi malo prosto.
To je bolero prsluk. Izgledao je vrlo loše na devojci pre vas.
Rebeki? -Gladovala je. Bila je pravi kostur.
Verovatno je zato dala otkaz.
Mislila sam da je otpuštena. -Vi ste savršeni.
Zdravo. -Zdravo.
Pogledajte koliko je ovo bolje. Želim da upoznate sve.
Samjuele, dođi da upoznaš Oliviju. Samjuele!
O, Olivija. Jako sam uzbuđen što sam vas upoznao.
Neću da lažem. Pored Žaklin, vi ste najveći razlog što sam ovde.
Znate, zapretio sam da ću otići ako vas ne dovedu.
O, vi ste ona. Vi ste moja carica. -Bože moj.
Divno. Raspućin, Aleksandra.
Pa, polako ćemo s tim. Znam da su stranice nove. -Nema problema.
Gde je Laslo? -Ovde, madam.
Snimali su me mnogo puta. Bićete zadovoljni. Hoćemo li?
Tišina, proba!
Kad god budete spremni.
Vaša svetosti, ovi dugi meseci odvojenosti bili su greška.
A ko vas je okrenuo protiv mene? Bla, bla, bla. Onda idem ovamo.
Ja... -Idem ovamo.
Želite li da dođete ovamo ili da ja dođem tamo? -Nisam sigurna.
Dobro. Rez! Hajde svi, kamera je spremna,
pokušaćemo ponovo s objektivom.
43/1, Prvi kadar, A-pozicija. -B-pozicija.
Akcija! -Uđite.
Vaša svetosti... ovi dugi meseci odvojenosti bili su greška.
Molim se da možete da sprečite našu nesreću.
Carice, ne možemo da govorimo s otvorenim vratima. -Vrlo dobro.
Ogorčeni ste što smo vas ignorisali.
Ne znam ko vas je zatrovao protiv mene.
Niko drugi mi nije u mislima osim princa. Mog deteta.
I baciću se sa zidina ako ne budem znala da će živeti kao car.
Molite sa mnom. -Kad za to dođe vreme.
Na kolena!
Ako vam se pridružim tamo, sluge će pričati.
Zar ne možete da se okrenete duši mog sina i ostaviti moju?
Rez! -Rez! Vrlo dobro! Nastavite!
Žaklin.
Izv... izvinite, Žaklin.
Anastasija, Olga i Nikolaj na probu na set.
Izvinite. Samo sam se zagrevala. -O, to je dobro.
Nema krupnog plana? -Ne, tu su dve kamere, draga. Dve.
Zadovoljni ste s tim? -Da nisam zadovoljna ne bih nastavila dalje.
Volela bih još jedan kadar. Danas mi je prvi dan, prvo snimanje.
Kakve to veze ima sa mnom?
Ne znam kako da to kažem, ali zaista reagujem na pohvale.
To je bilo divno. Baš ono što televiziji treba.
Još jedna istorijska scena sa dobro obučenim lutkama. -Molim?
Godinu dana niste videli Raspućina. Rastali ste se uz skandal.
Vaš mali dečak umire od hemofilije.
Ali nije bilo probe. Da sam znala to...
Pružili biste bolju izvedbu?
Znate šta sam uradila da dobijem ovu seriju?
Ovo je priča o mojoj porodici, a vi prolazite kroz nju.
To vam ništa ne znači. -Naravno da znači.
Biti carica je više od hodanja u kostimu podignutog nosa.
Obećavam, radiću svoj posao ako vi budete radili svoj.
Samjuele. Mogu li da razgovaram s tobom?
Ovo je bezveze. Ne mogu tako da radim.
Jača si nego što misliš.
Možeš li bar da radiš probe sa mnom? -Nađimo se ispred dvorca u 19,00.
Misliš hotela?
U redu. Hvala, Raspućine.
O, Isuse Hriste.
Hvala.
Zdravo. -Ej.
Pretpostavljam da ćemo na večeru. Ostavila sam svoj scenario gore.
Radiš li?
Snimamo. Tišina!
Akcija u automobilu! Akcija! Akcija!
Još ne mogu verovati da su imali automobile.
To sam ja.
Divno.
Namamili su me te noći u Feliksovu palatu.
Trebao sam da se nađem s njegovom privlačnom ženom. Slušali smo džez,
dok su me hranili kolačima i vinom sa cijanidom,
a onda su pokušali da me nateraju da pevam.
Prošla su dva sata, ali nisam bio ništa više nego pijan.
Zato su mi pucali u grudi.
Trčao sam dahćući do dvorišta. Jurili su me.
Pogodili su me u leđa, a zatim su me udarili u glavu mesinganim ornamentom.
Pao sam na kolena, a onda su mi pucali u glavu iz neposredne blizine.
Neva je bila zaleđena i kad su izvukli moje telo u plućima mi je bila voda.
Utopio sam se.
Rez! Idemo ponovo!
Mrtvo telo treba još jedan kadar. -Treba da odemo po naše scenarije.
Hvala što si ovo podelio sa mnom. -Ne mogu da se zasitim ovog sranja.
Pivo? -Apsolutno.
"Utrljati losion na kožu".
Ovo je razrada. -Buvljak.
Imam samo jednu stolicu.
Živeli. -Nazdravlje.
Stvarno ne volim probe. -Ni ja, ali to je posao, zar ne?
Volim ovu vrstu scenarija.
Prost je. Sve je u vezi telesnog.
Nisam došla ovamo da režiram.
Ustani. -Prvo ti.
Bojiš se.
Ne baš.
Pod tvojim sam činima.
Scenario.
Vidimo se na poslu.
Znači oboje se slažemo da to zavisi od lokacije, zar ne?
O, dođavola. Stvarno? Hteo sam da nazovem mamu.
Ne, ućuti.
Ovo je neizdrživo. Ali zašto ne možeš da prihvatiš moju verziju činjenica?
Znam da se to stvarno desilo. Prihvati moju verziju činjenica.
Slušaj preživelu. Celu noć si me iritirala s tim.
Ti si mrtva, a ja sam živa. Ne. Ne, izvini.
Ne, ne, ne, smrt nije reč koju treba da koristimo ovde.
To uopšte nije važno, a način na koji mi to govoriš me tera...
Šta sam morala da jedem?
O, piletinu. I bila je veoma dobra. Aha.
Bila je ukusna.
Dve kocke šećera, Niki? -Nema služavke.
Kako si domaćinski raspoložena kad znaš da sam uznemiren.
Znam da nosiš težinu celog sveta.
Šta to znači za ženu ako ne smanjiš svoje breme?
I iskreno, neću da uši ove kuće dele našu intimnost, dragi.
A zašto ne? Oni znaju sve što može da se zna.
Ovo pismo... potvrđuje da si pod Raspućinovim činima,
da okreće vojsku i ministre protiv mene, Božijeg izaslanika na Zemlji.
Ko je to napisao? Nikolaša?
Onaj koji me je nazvao nemačkom kučkom, a Alekseja slabićem?
Njegova reč ti je preča od reči tvoje carice. -Šta da kažem, Aleks,
kad me pitaš kako pijem svoj čaj? Završila si s Raspućinom.
Nećeš ga više videti. I to... je konačno.
Rez!
Prokleti mač.
Brajane, imaš divan glas.
Ali?
Ali moram da osetim tvoju snagu.
Dobro. Ali koliko je on jak? Dođavola, vidi šta se desilo. -O, jak je.
Misliš da su istorijske plime pravedne?
Taj čovek je rastao u zlatnoj kolevci. Svaki hir mu je ispunjen ili nadvišen.
Nikad nije čuo reč "ne", čak nije oslovljen po imenu izvan porodice.
Dobro, razmažen je. Ali mislim, to je Raspućin. Pogledaj ga.
Pogledaj nju. Svoju ženu.
O, shvatam. Znači on se boji nje.
Ti si lični Božiji izaslanik na Zemlji, a neko ti tuca ženu,
i on je prljav i pohotan, a penis mu je veći od tvog!
I šta ćeš uraditi u vezi toga?
Upotrebi dragulje Rusije ili ću ja da ih uzmem!
Budi prokleti muškarac!
Ne mogu da igram sve uloge. -Nazad na 1!
Ne. -Dobro, pusti zvuk.
20/1, kadar 2. A-pozicija. -B-pozicija.
I akcija.
Dve kocke šećera, Niki?
Uhvaćeni smo u zamku.
Ne mogu da se izvučem.
"Jer te previše volim, dušo."
"Vidim šta mi radiš, "
"Da ne veruješ u ono što govorim",
"Oboje se slažemo sa sumnjivim noćima",
"I ne možemo da izgradimo snove"
"na tim sumnjivim noćima."
Rez! To je bilo savršeno!
Nastavljamo.
Novi kurs, ljudi.
Austrijski telekom nije u mogućnosti da realizuje vaš poziv.
Šta želite? -Hoću da znam zašto si mi neko veče rekla da nema bara.
Moj engleski nije baš dobar. -Tvoj engleski je dobar.
I ne samo da je ovo bar, nego si i ti barmen.
Žao mi je zbog zabune. Dozvolite da vam odmah dam.
Veoma smo srećni što ste ovde. -Mislim, nisam naručila...
Znaš šta? Hvala.
Ej! -Zdravo.
Sedi.
Uplašila si ptice. -Hvala.
Živeli.
Znam da si nedavno izgubila majku.
To mora da je vrlo teško vreme. Ali napravila si pravi izbor da radiš.
I znaš, Aleksandra se boji da će izgubiti sve. Iskoristi to.
To je vrlo ljubazno od vas. Svi su bili veoma fini.
Dolazi lepa žena i odjednom se svi ponašaju najbolje što znaju.
Vi to znate bolje od bilo koga.
To je vrlo slatko, draga, ali ne treba da se uznemiravaš. -Kako to mislite?
Kad sam bila mlađa i ja sam isto to radila. Mlađa od tebe.
O čemu govorite? -Tucala si se s režiserom na tvom poslednjem poslu,
i već se tucaš sa glavnim glumcem u ovom. -To je sranje.
Svi znaju. To je očigledno i dosadno.
Dođi. Sedi.
Shvatam. Ne želiš da se predaš, pa biraš lakši izlaz.
Pokušala sam. Ili uopšte ne reagujete ili reagujete kao ludak.
Glumim od svoje 18. godine. -Aha.
I stalno koristiš iste trikove. -Jeste li ikad pomislili da ste možda
sjajna glumica, a užasan režiser? -Vrlo dobro.
Gde se ova osoba krila?
Fino je imati lepo lice, ali to nije ono po čemu je Aleks bila poznata.
Previše si lepa da je igraš. Ona je bila lukava, inteligentna i moćna.
Tucaš se sa svakim da bi izbegla da se potpuno uživiš u ulogu.
Ali tu je iznenađenje! Ne možeš da se tucaš sa mnom.
Znači moraćeš da radiš svoj posao.
Žao mi je što ste previše stari da igrate tu ulogu.
Mora da je teško gledati kako prolazi voz.
Zdravo. -Šta radiš?
Spremam se za spavanje. -Želiš li da svratiš?
Ne. Radim večeras.
Pa, nemoj da se daš ometati. Šta god radiš, radiš na svoj način.
To je baš ono što je ona rekla. -Slušaj, Žaklin živi u stvarnosti,
i to ekstremno. U kontaktu je s nečim.
Ona vidi stvari... dođavola, koje mi pokušavamo da sakrijemo.
Okrutna je. -To je zato što zna da je istina to što govoriš,
a nema sigurnosnu mrežu.
Pa, cenim tvoj poziv i mišljenje, ali ostajem.
Lepo sanjaj, carice.
Alo? Alo?
Molim?
KOSTIMI
Olivija. Šta radite ovde? Vaš kostim je u vašoj prikolici.
Je li ovo neko jutros vratio? -To je za 1. deo.
Nismo je čak ni koristili. Zašto? -Smrdi na benzin.
A, to je benzin iz hemijske čistionice. Možete li verovati da to još koriste?
To je otrovno. -Ko ima ključeve od ove prikolice?
Samo ja. -Pa, ja sam ušla ovamo.
Je li sve u redu?
Dobro jutro svima. -Tišina na probi.
Mi u stvari imamo probu, zar ne? -Apsolutno.
Pa, Olivija, vidim da ovde klečiš. Samjuele, možeš da dođeš s leđa,
nadam se, kao u scenariju. Akcija.
Niste pozvani u moju palatu. -Ovo je Gospodnja kuća, ne vaša.
Došli ste ovamo jer sam sama, ali pogledajte zidove. Sveci gledaju.
Ako je to njihova volja, otići ću, carice. -To je moja volja.
Neću huliti na onog gore, ali osećam da sam posednut od hiljada đavola
i moram da bogoslužim u vašem hramu.
Rez! Divno. Brzo, brzo ih pripremite da ne izgubimo ovu magiju.
Mogu li da dobijem objektiv?
34/1, kadar 1, A-pozicija.
Tišina! -Prestanite s radom!
Akcija!
Niste pozvani u moju palatu.
Ovo je moja kuća! Ne vaša.
Ovo je Gospodnja kuća.
Došli ste ovamo jer sam sama. Pogledajte zidove. Sveci gledaju.
Ako je to njihova volja, otići ću, carice.
To je moja volja.
Neću huliti na onog gore.
Ali osećam da sam posednut od hiljada đavola.
Moram bogoslužiti u vašem hramu. -Šta radiš?
Ubiću te.
Prestani. -Ne, carice.
Umrećete od ekstaze na mom maču.
Ne ovde, apsolutno ne. Ti si satana.
Onda mora da volite satanu. -Povređuješ me.
Lud si.
Rez!
Proverite to.
Ne znam. Dođavola, gde ovde da nađem kinesku hranu?
Treba mi fiksni telefon.
Žao mi je, ali uopšte ne razumem šta pričate. Pozvaću nekog da vam pomogne.
Upravo sam čula tvoj prokleti engleski govor!
Žao mi je. Rekli su mi da ne pričam s vama. -Samo izađi i daj mi telefon.
Dobro. Dobro. Izvući ću te odatle. Smiri se.
Pocepao mi je kostim. -Ko? -Samjuel, u sceni.
Napao me je. -Šta?
Ali stvarno je luda ta kučka Žaklin.
Rekla mi je te gluposti i svakom dozvoljava da radi šta hoće,
osim meni. -Pa, poznata je kao težak režiser.
O, i najčudnija stvar. Noćas je u mojoj sobi bila mala devojčica.
Izgledala je kao duh i mirisala je na gas,
popela se na moj orman, otvorila ga, a onda je nestala.
Olivija, jesi li dobro? Poslednje što trebam je još 1 klijent u sanatorijumu.
Ne, Bobe. Ovo je totalno ludilo.
To traje non-stop, gotova sam. Ne zanima me koji razlog ćeš im dati.
Izvuci me iz ovog. -Dobro, dobro. Rekao sam ti...
Mogu to da uradim. Samo hoću da ti kažem teške činjenice.
Ne zanimaju me. -Dobro. Pa, ovo je novo za tebe.
Jer ovo je međunarodna televizija, ne film, tvoja moć kao zvezde
i samo tvoje ime garantuje novac, tako da ako odeš,
naći će neku drugu, a ti ćeš u osnovi biti neobezbeđena.
I ne kažem da će ti karijera završiti, jer nikad to ne govorim,
ali odbacićeš sve za šta smo radili,
finansijsku moć i ozbiljnu ulogu s pravim režiserom.
Vratiću im novac. -Znači više ne želiš da radiš?
Ne znam šta da radim. -Da, znaš.
Znam to o tvojoj mami,
i ne uzimam to olako, ali...
je li to ono što bi ona volela? Da li bi želela da gubeći nju
znači da gubiš sve?
Jesi li tamo? -Da.
Reći ću ti istu stvar koju sam rekao Meril.
Imaš tri stvari da radiš kao glumica i to nije tako teško...
da naučiš scenario, ostvariš cilj i držiš dijetu.
Idi i popij par pića. Samo par.
I seti se ko si. Imaš još jednu nedelju,
a onda ćeš dobiti mali odmor, Kapri možda. To je sat vremena odatle.
Dobro. -U redu, to je moja devojka.
Doviđenja.
Stvarno ne želim da te vidim. -Ne, ne. Moram da se izvinim.
Mogu li? -Šta je to bilo dođavola?
Znam da ovde nema prokletih zakona, ali treba da te pošaljem na sud.
Potpuno si u pravu. Ne znam šta mi je bilo. Ja sam...
Bože, provodim previše vremena u ulozi tog tipa.
Sjajno. Zato kriviš Metoda? Šta da sam se povredila?
Nikad te ne bih povredio.
I iskreno, fantastično se ševiš. Zaista to mislim.
Žao mi je. Ja samo... osećam kao da ovde gubim razum.
Znam. Stvarno je mnogo toga.
Ne, ne samo na setu. -Na šta misliš?
I koliko čaša vina? -Ne.
Nosila je prokletu viktorijansku haljinu male devojčice,
koja je jutros bila u prikolici s kostimima.
Htela bih to da objasnim jer ne znam šta je gore,
da je to stvarno ili da zamišljam to.
Dobro. Pa... možda postoji lažna poleđina.
Ne otvaraj!
Nestani!
Deluje čvrsto.
Znači da sam luda.
Pa, ovo je Rebekino.
Čudno je da je još puna. -Zašto?
Ona se predozirala.
Zašto ih nije sve odnela? -Ej, ej, ej.
Stani. Predozirala se? -Da.
Pokušala je da se ubije. -I stavili su me u njenu sobu?
Ovo je sjajna soba.
Pa, ti dobro poznaješ takav tip... krhka, bivša dečija zvezda,
anoreksična, sveža iz sanatorijuma. Otac joj je bio menadžer,
a muž joj je bio stariji od njega. -A onda je upoznala Žaklin.
Ne volim što ti ovo govorim, ali pola onog zbog čega je bila uznemirena
je zato što si ti prvi izbor, a odbila si.
Moja majka tek što je umrla.
Žao mi je. Nisam znao.
Ne pravi takva sranja na setu.
Obećavam.
To je ona.
O, da. Zaboravila sam.
Znate šta? Večeras se ne osećam dobro. Ostaću u sobi.
Molim vas prenesite im moje žaljenje.
Ko je to bio? -Neka prokleta večera u gradu.
O, dođavola. -Šta je?
To je večera sa investitorima. Moramo da idemo.
Ne, nećemo. -To je novac. Moramo da pevamo za našu večeru.
Vidim da ste vas dvoje spremni.
Hvala. -Stiv Luis i njegova žena Katrina.
Oni su iz Palm Biča... Stiven iz Akrona, Ohajo,
a Katrina iz Moskve. Njegov porodični novac je od auto delova,
ali ne pominjite to.
Ovde smo radi privatne zabave koja će biti pod imenom Romanovih.
Naravno.
Šta on radi ovde? -Moćnik.
Džeki. -Stivene. -Izgledaš sjajno.
Osećam se grozno što vas odvajam od seta. -O, glupost.
Zadovoljstvo nam je. Znaš Oliviju, naravno.
Uvek sam želeo da je upoznam. Pokazali su mi neke scene.
Mislim, za najveći deo nemam šta da kažem, ali morao sam... -Zaljubljen je.
Vi mora da ste Katrina? -Da. -Samjuel Botom.
Au. Vrlo ste vitki.
Ovo je Laslo, naš snimatelj. A ovo je Brajan Sedgvik.
O, car Nikolaj. -Da.
Stive, divno je što te ponovo vidim. -Apsolutno.
Fantastično. Zašto ne sednemo ovde i popijemo šampanjac?
Olivija, tamo kraj Stivena. Samjuel, ovde.
Sa zadovoljstvom.
Ljubazniji ste od Raspućina. -To nije istina.
Ali već ste vrlo uspešni. Šta vas pokreće?
Ja sam kockar. Sada, u filmskom biznisu,
pa, ne moram da vam govorim. To je iracionalno s finansijskog stanovišta.
Pa, mora da ste umetnik.
Teški posao ostavljam čarobnjacima. Mislim, sigurno Žaklin zna,
mogao bih da pogledam sirovi materijal, da zavirim unutra, da se motam okolo,
ali samo kao vaš prosečan gledalac. -Njegov ukus je izuzetan.
Ne.
Znate, kad sam odrastala, Raspućin je bio kao babaroga.
Dečija noćna mora.
Mislite li da je bio pogrešno shvaćen?
Mislim da je razgovarao s Bogom i niko ga nije slušao.
Pomogao je princu. -To je istina.
Povezani ste s Romanovim? -O, ne. Svi to kažu.
Ali niko stvarno nije.
O... sablasno. -Ne vidim moje vino.
Pazi, detonacija.
Molim vas primite naše izvinjenje. Imamo prekid u napajanju strujom.
Glavni kuvar šalje desert u znak izvinjenja. -Pa, ovo je čak i bolje.
Ovo je romantičan izgled. Jeftinije od fejsliftinga.
Znate, čuo sam da je Kjubrik snimio celu "2001" uz svetlost sveća.
Grešim li, Laslo?
Šta nije u redu? Žaklin? -O, davi se.
Carica... Marija.
Morate mi pomoći.
Morate spasti moju porodicu.
Šta dođavola? Žaklin, pogledaj me.
Moramo da pozovemo doktora. -Žaklin, razumem. Govorite meni.
Ja sam udovica, carica Marija.
Kaže da je udovica carica Marija. -Marija Fjodorovna, udova Aleksandra 3.
Majka Nikolaja drugog, cara cele Rusije.
Morate ih spasti. Morate spasti moje unuke.
Sve. Olgu, Tatjanu, Mariju, Anastasiju i mog slatkog mališu Alekseja.
Ne dajte im da ubiju malu decu.
Ne dajte im da probiju njihova srca mecima i bajonetima.
Ne dajte im da osakate njihova lepa tela.
Oni gore. Oni gore. Morate ih zaustaviti.
Prokleću vas ako ih pustite da umru.
Mene? Šta sam ja uradila?
Šta ti je rekla, dušo?
Proklela me je.
Želim da idem. Stivene, želim da odem.
Žaklin? -Želim da idem. Hoću da odem.
Stivene, idemo! -Dobro.
Isuse Hriste.
Hoćemo li s vama?
Moramo da odvedemo Žaklin u bolnicu. -Ni slučajno.
Daj mi ključeve. Daj mi ključeve.
Idem da se uverim da je dobro.
Previše radite. -Znam.
Hvala. -Mora da je to veoma realan osećaj za vas.
Znam da je to vaša porodična priča.
To je laž. -Molim?
Rekla sam to samo da dobijem posao.
I ruski ste takođe naučili? -Ne govorim ruski.
Pa, večeras ste govorili.
Govorila sam ruski? Stvarno? -Možda treba da odete kod doktora.
Zvučalo je kao da ste izgubili svest. -Ne mogu. Izgubiću posao.
Ja sam žena. -Zašto uopšte radimo to?
Rođena sam u Parizu kao najmlađa od petoro dece...
u loše vreme za moju majku. Za mog oca uvek je bilo loše vreme.
Kako su se samo borili da me ignorišu.
Zato sam razgovarala sama sa sobom pred ogledalom.
Skidala sam odeću dok me ne bi primetili.
Da postanem neko drugi, zaslužujući pogled stranca.
Onda sam se našla u ormanu, kako mašem zaslepljujućoj iskri kamera,
tako širokom da nisam mogla da vidim izvan njega.
Bilo mi je 12 kad me je neki tip u tržnom centru pitao da budem model.
Nisam mogla verovati da dobijam novac samo zato što stojim tamo.
A onda sam obišla svet, pijući šampanjac.
Svet je moja hotelska soba, koju nikad ne plaćam.
I konačno sam dobila snimanje u Njujorku kod čuvenog fotografa.
Snimali smo u tom skladištu
koje me je podsećalo na knjigu koju sam čitala. I počela sam da mu govorim,
a on mi je rekao da ućutim.
A onda sam počela da glumim... uloge glupih devojaka.
Ali bar sam mogla da govorim.
A onda sam uspela.
I svi su želeli da znaju šta imam da kažem.
Možda nemam ništa da kažem.
Ja imam.
Prkosna sam. Gledaće me.
Živim za njih, za publiku.
Kako su tužni i uplašeni.
Ali možda to nije bolje od... posla režisera.
Igraš s tim šahovskim figurama i ne možeš ih naterati da te gledaju.
Ne možeš da budeš manje sama.
Niste sami.
Uradiću sve što želite.
Laku noć.
Lepo spavaj.
Želelo bih da zahvalim Akademiji na ovoj prestižnoj nagradi,
i mom ocu seronji koji me je ignorisao,
i mojoj ledenoj veštici od majke. -Samjuele!
Meni govoriš?
Ej, šetam ovuda.
Dobro jutro. Žao mi je što vas budim.
Da li Samjuel dolazi? -Ne. Streljali su ga.
Šta? -Streljali su ga. Uhvaćen je.
Kada? -Morali smo da ga odvezemo na aerodrom
kad su dovezli helikopter za investitorovu ženu.
Stvarno? Je li ona dobro? -Ne.
Srce joj je stalo. Pomodrela je. Skoro je umrla.
Mislila sam da se samo onesvestila. -Bila je prestravljena.
Skoro na smrt.
Mislim da to nije moguće.
Čekamo li nekog?
Da li Žaklin dolazi? Jer ako ne možemo da dobijemo ventilator ovde
i ugasimo ova svetla, ja izlazim.
Izvukao sam se iz šminkernice jer sam čuo da svi čekaju. Gde je Žaklin?
Uvek moja prokleta stolica. -Ne znam.
Jesi li čuo da je Samjuel sinoć uhvaćen? -O, da?
Da. Čak se nije ni pozdravio. -Au, obmanuo nas je.
Poslala bih mu poruku, ali telefon mi ne radi.
O, Bože. Zašto ovde mora da pravi toliku vrućinu?
Znam. Glumac sam. Znam kako da se pretvaram. -Pa očigledno se izgubila
između uragana Katrine sinoć i novih stranica scenarija.
Novih stranica? -O, nisi ih dobila?
Dagmar ili šta god,
carica Marija, baka, poslala je brod iz Engleske da nas spasu.
Šta dođavola, ne umiremo? -Da. Kasno sinoć otpustila je scenaristu,
i izmenila kraj. -Znači želi da napravi priču o Romanovima
bez ubistava. Glupost. To je jedino što svi znaju o njima.
Da. Mislim, možda će se ljudima svideti, to sa sraćnim završetkom.
Ne, Brajane, smejaćemo se tome.
Dobro jutro svima! Vidite ovaj divni porodični portret.
Žaklin, imate li sekundu? -Samo minut, draga. -Laslo!
Čekali ste ovde u kući posebne namene,
lišeni kontakta, gušeći se od vrućine.
Idemo od Alekseja, preko potištenih lica,
dok ne dođemo do carskog para,
i Nikolaj čita telegram. Onda se na vašim licima pojavljuje nada.
Niki?
"Deco moja, ne brinite. Moj nećak, kralj Džordž, "
"šalje brod u Sevastopolj da nas spasu."
"Živećemo kao što Bog želi. Voli te tvoja majka, carica Marija."
Aleksandra, spaseni smo.
Završila sam. Žaklin, znate da je moje srce s vama,
ali bojim se da ne mogu da budem deo ovog sranja.
Rekla sam da ti neću dozvoliti da upropastiš ovo.
Nisam se samo udala za cara. Napravila sam jednog.
Nisi rođena kao Romanov. Ne razumeš. Radim sve što je potrebno da nastavimo.
Neću im dozvoliti da umru.
Moram da idem.
Nikad nisi bila dovoljno dobra za mog sina!
Aleksandra, odlazi!
Šta se dešava? -Zatvaramo.
Šta? Kad? -Ne znam. Ja sam samo lični pomoćnik, u redu?
Treba mi telefon. Odmah. -Ništa ne radi. Moraćete u grad.
Onda trebam prevoz. -Transport je očigledno zauzet.
Ej, stani!
Olivija, spremamo se da snimamo. Svuda su te tražili.
Ne vraćam se tamo. -Tvoj agent je ovde.
Stvarno?
Bobe. -Evo zvezde.
Ej, Žaklin je upravo buncala. -Znaš li da je Bob bio prvi
koji me je odveo u Holivud? -Video sam je u Kanu i rekao:
"Ona može da radi bilo gde." -Ali onda je izgubio interes.
Nikad. Do danas, svaki scenario Džulijane Mur
ima tvoje otiske na sebi. -Nikad nisam čula za nju.
Mogu li da razgovaram s tobom? -Ne idi daleko. Treba da snimamo.
Očigledno su nas zatvorili, pa ne znam kako uopšte snimaju.
Ja znam. Jasno je da je luda. Zato sam ja ovde.
Znači sve je u redu? Odlazim.
Koliko shvatam, pravimo priču
u kojoj Žaklin jednostavno ne može da se nosi s projektom na ovom nivou.
Tako da se slomila pod pritiskom.
Hvala.
Hvala. -Dobro. Vrati se pravo u svoju sobu i pakuj se.
Odmah ujutro odlazimo. Ja ću se pobrinuti za ovo.
Odlazimo!
Super. Samo... samo minut. -Otvori vrata!
Šta? -Otvori vrata. Odlazimo.
Možeš li da mi daš minutu? -Morate da pođete s nama.
Odvešćete me na aerodrom? -Hajde. Odmah!
Moram da se presvučem. Dajte mi minutu. Pustite me.
Mi odlazimo. -Ne!
Sklanjajte ruke od mene! Šta se dešava?
Ne smete to da radite. Je li neko razgovarao s Bobom?
Ovo nije smešno! -Ulazi u kamion.
Upozoravam vas da će ovo biti najveća tužba u vašem životu!
Zaveži!
Molim vas stanite. Šta treba da uradim?
Šta oni to rade?
Šta ovo znači?
Streljajte ih!
Rez! -Opa!
Hvala svima! Bilo je sjajno!
Da. Lep posao. -O, to je bilo samo...
Žao mi je, Olivija. Znam šta želiš da čuješ.
Bila si divna. -Dušo, ovo je bilo vredno toga.
Olivija, osvojićeš nagradu.
Olivija. Olivija.
Lekara!
Obrada by: www.exyusubs.com Preveo: Kumek**